Menys és Més, la secció de bones pràctiques de l'EMPodCat.
En aquest Menys és Més us vull parlar d'un mite, una actuació que fem sovint, però que no té cap base ni cap evidència darrere que la justifiqui.
En aquest cas us vull parlar del buidatge gradual d'un sondatge vesical que fem per una retenció aguda d'orina.
Històricament, a les infermeres se'ns havia ensenyat que aquest buidatge l'havíem de fer de forma gradual i progressiva, per exemple, pinçant la sonda cada 15 minuts o quan portàvem mig litre de diüresi.
Doncs bé, això no té cap evidència que ho justifiqui.
La gent del Preevid de MúrciaSalud, que com sabeu, és un servei d'aquests de preguntes i respostes,
tenen la resposta a la pregunta de s'ha de fer de forma gradual el buidatge d'una bufeta urinària després d'un sondatge per retenció i globus vesical.
Tenen una resposta del 2007, amb una actualització del 2018, que ens diu que no hi ha cap evidència que justifiqui fer aquest buidatge gradual.
De fet, en l'actualització aquesta del 2018, ens referencien un assaig clínic aleatoritzat,
fet amb només seixanta-dos pacients dividits en dos grups, en què no es veu cap diferència en el fet de buidar de forma immediata la bufeta o buidar-la de forma gradual.
En aquest estudi evacuaven els 100 primers mililitres de forma immediata i la resta s'anava buidant durant dues hores.
Sí que és cert que en moltes guies i recomanacions encara surt aquesta recomanació de buidar de forma gradual,
basada en una creença que ens diu que el buidatge ràpid pot produir hipotensió o hematúria, la hematúria ex-vacuo,
però no hi ha cap evidència científica que justifiqui això, que justifiqui aquesta afirmació.
Per tant, la conclusió és que quan fem un sondatge vesical per buidar una retenció aguda d'orina, podem deixar simplement que l'orina vagi fluint fins que es buidi del tot.
No cal seguir aquest mite que diu que hem de buidar de forma gradual.