L'anamnesi, l'exploració física, les proves complementàries. Tot això són proves diagnòstiques.
I sabeu que totes tenen la seva sensibilitat, la seva especificitat.
De vegades costa una miqueta d'entendre-les, i entendre-les encara, però aplicar-les a la pràctica clínica és complicat.
Hi ha una cosa que se'n diu les raons de versemblança,
que en castellà és la razón de verosimilitud i en anglès és el likelihood ratio,
que és una combinació, és una formuleta, és una divisió entre la sensibilitat i l'especificitat.
I és un paràmetre, és un número,
que ens ajuda molt a saber si aquella prova diagnòstica ens ajuda o no ens ajuda.
I això és el likelihood ratio.
Si està entre 5 i 10, és una bona prova diagnòstica que ens ajuda a pensar, confirmar no,
però ens augmenta la probabilitat que aquella persona tingui la patologia que estàs pensant.
I, al contrari, quan la prova és negativa.
Quan la prova és negativa és un likelihood ratio negatiu i aquestes serveixen quan és per sota de 0.2.
Quan és per sota de 0.2, és una bona prova per descartar una patologia.